Er den bare lækker, isbjørn?
Nu ligger vi lige uden for en af de helt store gletsjere på Svalbard.
Ida har lige spurgt, hvis man tog en overlevelsesdragt på, -
- om man kunne gå på isen, -
- så nu prøver vi lige at se, hvor tyk den her, -
- om Wallenberg kan møfle sig lidt ind.
Så rammer vi.
Kom så, far!
Yes.
Så kigger kvinderne tilbage.
Kan man score på at have en isbryder?
Det kan man godt.
I mange år har vi drømt om at sejle mod nord.
Efter års forberedelser er vi nu endelig klar til at stævne ud -
- i vores nye ekspeditionsskib Wallenberg.
Fra at familien bestod af Marian, jeg og vores tre drenge, -
- er vi nu otte med vores to svigerdøtre og første barnebarn.
Kursen er sat mod Svalbard, helt oppe ved polarisen.
Vi vil op og udforske vores norske naboers storslåede natur og dyreliv.
Men vi ser også på, hvad det er for en verden, -
- vi er i færd med at efterlade til de kommende generationer.
Vi sætter nu ...
Det er et par år siden, at vi gik i gang med at realisere drømmen om -
- at sejle mod nord, og nu er vi her i Isfjorden på 78 grader nord.
Det er kraftedeme flot.
Vi er i midten af juni måned, -
- og målet er nu at sejle så langt, som isen tillader det, og se, -
- hvad der gemmer sig af oplevelser i den verden, -
- som ingen af os før har sejlet i.
Hvad synes du om at have en isbryder?
Godt, så længe det ikke lukker sig bag os.
Med undtagelse af Alfred, -
- der er hjemme til afsluttende eksaminer i gymnasiet, -
- er vi hele familien om bord.
Så har vi stadig vores venner, Christian, Tobias og Andrea med.
- Så skal I ud at gå en lille tur. - Ja.
Så fuld besætning med 10 voksne og lille Hugo.
All right.
Med Christian som isbjørnevagt -
- tager pigerne deres første gåtur ud på havisen.
Er de tossede, Hugo?
- Vi må gå over revnen, ikke? - Jo.
Kig på vandpytterne.
Det gjorde vi forleden, og der var hul i nogen af dem.
God tur, piger.
Ude ved iskanten får Ida og Louise øje på en flok hvidhvaler.
Hvalerne finder meget af deres føde under isen, -
- men skal jo op at trække vejret -
- og kan, når man er heldig, som vi er det i dag, -
- ses langs kanten af isen.
Hvor er det fedt.
Hvidhvaler eller belugahvaler er nemme at genkende, -
- både pga deres farve, men også fordi de ikke har nogen rygfinne.
Hvalerne er meget sociale dyr, der altid går i flokke, -
- og de bliver som regel 5-6 m lange som voksne.
Dér!
- De er helt runde. - Ja.
Nå, så stod vi bare her.
Nu kommer de.
Vi ses, Ida.
Da pigerne er på vej tilbage mod Wallenberg, -
- vil Christian og jeg gøre deres adgangsforhold lidt nemmere -
- ved at sætte vores dykkerplatform ud over siden.
Av, av ...
Jeg er okay ... tror jeg.
- Har vi noget sygrej, Marian? - Ja.
Til at sy Christian sammen med. Han har fået hul i hovedet.
I farten nåede jeg ikke at advare Christian om, -
- at man skal holde på platformen, når den frigøres.
Resultatet er så det her minde for livet.
Jeg kan godt sy det her, hvis det er okay med dig.
Marian finder noget sygrej.
- Undskyld, Christian. - Nej, det var lige så meget ...
Christian er ikke en, der brokker sig, men jeg bander indvendigt, -
- for det er mit ansvar, at ingen om bord kommer til skade.
Hvor mange sting tænker du?
- Tager vi 6? - Ja, 4-5 stykker.
Heldigvis er Tobias dyrlæge og Andrea sygeplejerske, -
- og Christian har i Sirius-patruljen før prøvet -
- at skulle lappes sammen med nål og tråd.
- Gør det ondt? - Nej.
Se den, der ligger lige dér.
Se engang, belugahvaler og 6 sting.
- Det har ikke mange prøvet. - Nej.
Mens Tobias og Andrea får syet Christian sammen, -
- hopper Emil i tørdragten.
Vi skal lige ud og se, om en hval vil snakke.
Du tror, du tager op i den mest stille del af verden, -
- men det er acion-packed det her.
Pigerne ud på isen, Christian får hul i hovedet, -
- Emil ned og Theis' drone i luften.
Jeg får sgu polar-stress af det her.
- Det går helt fint. - Det er godt.
Du er rå rocker-sej, Christian.
Der er ikke noget piv med dig.
- Du siger bare til for hvert sting. - Det skal jeg nok.
Jeg strammer lige.
De ligger bare og feder den.
- Wow, et sted. - Ja.
Skal jeg tjekke? Kig på mig.
Sigtbarheden er overraskende dårlig.
Jeg skal have hvalerne inden for et par meters afstand -
- for at se dem ordentligt og lave billeder af dem, -
- men jeg kan tydeligt høre dem.
Hvad ordinerede det medicinske team dig til?
- Tage den fuldstændig med ro. - Perfekt.
Det er det, jeg gør lige nu.
Man kan ikke gøre det meget bedre.
Hvaler og så en gang broccoli på hovedet.
Sidste december oplevede vi, -
- hvordan vi i timevis kunne dykke med spækhuggere og pukkelhvaler, -
- uden at de overhovedet ænsede os, -
- men hvidhvalerne her er mere sky.
- Kan du holde varmen? - Ja, ja.
- Prøv at blive liggende lidt. - Ja.
Når hvidhvalerne lever her langs iskanten, -
- er det for at kunne svømme ind og gemme sig under isen, -
- fordi spækhuggerne ofte jager dem og især deres unger.
Her, Wallenberg.
Det var mærkeligt, men de dykkede alle sammen på samme tid.
De er ikke meget for mennesker og gummibåde, -
- så nu prøver Emil at blive i vandet og ser, hvad der sker.
Tjek.
Jeg når kun lige akkurat at fange silhuetten af en hvidhval.
De vil tydeligvis helst være i fred, og det skal de have lov til.
Det er jo dem, der bor her, og os, der er gæster.
Jeg så lige skyggen af to på et tidspunkt, -
- men jeg er ikke sikker på, kameraet kunne se dem.
Men dejligt at være i vandet. Det er ikke koldt overhovedet.
Hvad siger I, skal vi pakke og lukke?
Klokken er blevet lidt over otte om aftenen, -
- og igen sætter vi kurs mod Longyearbyen, -
- der ligger på vej ud ad Isfjorden.
I har haft fat i lægebogen?
Ja, jeg skulle lige se, hvor ofte man skulle vække folk med det, -
- men det står der ikke noget om.
- Du vækker bare, når du synes. - Ja, om en halv times tid.
Godt, det er jeg ikke i tvivl om.
Det er tidlig morgen uden for Longyearbyen, -
- verdens nordligste rigtige by og også Svalbards eneste.
Selv om Wallenberg er et større skib, end vi før har sejlet, -
- så er der stadig godt fyldt med 10 voksne og en baby, -
- så når lejligheden byder sig, -
- er det godt at dele sig og komme en tur i land.
Marian, Hanelore og jeg tager en tur ind i byen.
Vi har på forhånd lavet en aftale med danske Karoline om, -
- at hun vil vise os rundt i den gamle kulmineby.
- Vi tager highlights i byen. - Yes.
Man kan godt se, hvad transportmidlet er om vinteren.
- Der står snescootere overalt. - Ja.
Det er centrum her, Svaldbard-butikken.
Den eneste madbutik, vi har.
Det er dyrt at være her. En liter mælk koster 35 kr.
Ja.
Der var nye kartofler i butikken til 89 kr/kiloet.
Karoline er vokset op i Hobro, -
- men kom til Svalbard som ung geologistuderende.
Hun gjorde sin uddannelse færdig, -
- bla. her på Longyearbyens arktiske universitet -
- og har boet på Svalbard i snart 20 år.
Det første, jeg tænkte, da jeg så byen, var -
- "hvad er det her, skal jeg bo her?".
Det var en tåget, regnfuld dag, og jeg tænkte "hvad sker der her?".
Så var vi ude på geologiekskursion i 10 dage, hvor vi ikke så andet, -
- og så føltes det som en metropol, da vi kom tilbage til Longyearbyen.
Longyeardbyen emmer virkelig af -
- at være den sidste og nordligste by i verden.
Herfra er der 1300 km til nordpolen, -
- og indimellem ikke andet end frosset hav og isbjørne.
Her har vi sygehuset. Vi har kun to sengepladser.
Hvis vi kører galt, har vi et problem, for vi er 4 i bilen.
Så må vi deles.
Det var den amerikanske entreprenør John Longyear, -
- der for 100 år siden anlagde en kulmine her.
Du ser Mine 2B deroppe, og så har der ligget en mine heroppe også.
Så hele Longyearbyen, at der bor mennesker her, -
- er opstået omkring minedriften?
Ja, fuldstændig.
Byen blev opkaldt efter grundlæggeren, -
- og hans navn, Longyear, passede meget godt, -
- for et år som kulminearbejder heroppe, -
- hvor solen ikke står op i vinterhalvåret, -
- har kunnet føles som et meget langt år.
Nu er de ikke så gode til trafik.
Det er ikke de smarteste dyr i verden.
Der brydes stadig kul, men stort set kun til byens eget forbrug.
De godt 2.000 mennesker, der bor i Longyearbyen, -
- lever primært af turisme eller forskning.
Svalbard og Longyearbyens universitet er kendt for -
- at være blandt de førende inden for arktisk forskning.
Lige nu er der 54 forskellige nationaliteter bosat i Longyearbyen.
Man kan godt, når man kommer udefra, tænke, -
- "hvorfor slår man sig ned heroppe i verdens ende?".
Men så kan man kigge ud ad vinduet.
Man har en frihed, man ikke har så mange andre steder.
Jeg kan gå ud ad min dør, og så har jeg 60.000 km2 vildmark.
Vildmark og nede under den permafrost.
Permafrost er jord eller klippe, som er konstant frossen, -
- og her ved Longyearbyen har det frostlag -
- historisk været op til flere hundrede meter tykt.
Det er pga permafrosten, -
- at man netop her har bygget en helt særlig bank.
Det er mere end en byggeplads, som det jo ligner lige nu, -
- men hvad er det faktisk?
Det er en frø-bank, -
- hvor du kan sætte frø ind af alle mulige arter, mest madplanter, -
- og opbevare dem, indtil du får brug for at tage dem ud igen.
Kun nogle få ansatte har adgang til frøbanken.
De næsten en million plantefrø opbevares 120 m inde i fjeldet -
- bag fem ståldøre, nedfrosset til minus 18 grader, -
- og beskyttet for insekter, bakterier, naturkatastrofer -
- og ikke mindst menneskeskabte ulykker som krig og klimaforandring.
Vi har fået et TV-klip fra frøbankens ansatte, -
- der giver os et kig ind i, -
- hvad nogen kalder verdens vigtigste rum.
Da frøbanken blev bygget for bare 10 år siden, var alle sikre på, -
- at permafrosten ville holde den underjordiske bunker -
- under frysepunktet, -
- men de sidste par år er temperaturen steget så voldsomt, -
- at permafrosten er tøet op.
Heldigvis er smeltevandet blevet stoppet, -
- inden nogen plantefrø gik tabt.
Og nu er entreprenørmaskinerne i gang med at grave fryserør ned -
- for at genskabe permafrosten i fjeldet omkring frøbanken.
Vi siger farvel og på gensyn til Karoline -
- og tager en anden Svalbardbo med ud på Wallenberg, Kim Holmén.
- Velkommen om bord. - Tak.
Kim er international direktør for polarforskningen i Norge -
- og er en af verdens førende klimaforskere, -
- og en af dem, der hver dag må revidere de beregninger, -
- han og hans kolleger lavede for bare få år siden, -
- for udviklingen går langt hurtigere end forventet.
Da vi sejlede nede i Hornsund, sejlede jeg på mine søkort -
- og kunne sejle en sømil længere, end kortet rakte.
Jeg har kortet her, prøv lige at kigge.
Når jeg kigger nede i Hornsund, så prøv at se her.
Så kommer vi ind her i bugten, -
- og der går kortet hertil, -
- men vi er jo sejlet her, hvor du kan se den røde streg.
Vi er gået hele vejen ind her. Det er 2 km.
Når vi kan ligge og sejle dér, -
- hvor søkortet siger, at der burde være massiv gletsjer, -
- så er det, fordi søkortene ikke opdateres hvert år -
- og i takt med at isen forsvinder.
Svalbard er det sted i verden, -
- hvor man har målt de største temperaturstigninger.
5,6 grader i gennemsnit på bare 30 år.
Kloden er jo ét sammenhængende økosystem.
Når temperaturer, havstrømme, nedbør, vind- og vejrforhold -
- ændrer sig ét sted, har det også betydning for andre dele af verden.
Vi har på vores rejser rundt i verden selv oplevet, -
- hvordan små øsamfund i Stillehavet er på vej til at forsvinde, -
- fordi isen smelter, og havet stiger.
Vi har set skovbrande på årstider, hvor der burde være regntid, -
- koralrev, der dør, fordi havtemperaturen stiger, -
- og storme uden for de årstider, hvor de plejer at kunne opstå.
Også hjemme i Danmark kan klimaforandringerne nu mærkes.
Efteråret 2019 blev det år med mest regn, -
- siden man begyndte at måle for 146 år siden.
Det kommer. Jeg tror på fremtiden, Kim.
Det er jeg også.
Næ.
Vi stævner nu ud af Isfjorden.
Vi vil gerne op at se, om vi kan finde nogle hvalrosser.
Et godt sted til det skulle være en pynt på øen Prins Karls Forland -
- en god dagssejlads mod nord.
Vejrudsigten sagde stille vejr, men vi har også lært, -
- at Svalbards vejrudsigter ikke er lige så præcise som derhjemme.
Så fik du lige den bølge med.
Vi nærmer os pynten, hvor der skulle ligge en hvalroskoloni, -
- men vinden fortsætter, og der er alt for høje bølger til -
- at kunne finde en rolig ankerplads.
- Alt godt? - Alt vel.
Ida og Louise har også været lidt til tælling i de stejle søer, -
- så for alles skyld søger vi i stedet i læ i St. Jonsfjorden, -
- der på kortet ser ud til at have flere beskyttede ankerbugter.
For et par dage siden var Emil, Louise, Hugo og jeg -
- så heldige at se en isbjørn på en drivende isflage, -
- men resten af besætningen har stadig den oplevelse til gode.
Der ligger også en flot bræ derinde.
Skal du have kikkerten og finde den isbjørn?
Hej.
Hej, min skat. Hvad sagde Hugo til gyngeturen?
Fint nok. Han gad bare ikke sove.
Nej, han var kommet i polar-cirkus med sin farmor og farfar.
Det er det.
Det gyngede meget.
Vi sejler lidt ind og giver Christian 5 minutter til at finde den isbjørn.
Han vil så gerne, og det vil vi også gerne.
- Når far leger, ikke? - Ja.
Er du glad for din isbryder, Marian?
Vi bliver enige om, at det er som mænd, der har fået 4-hjulstrækkere.
Du skal ud at sejle i noget is.
Der er ikke noget ved at køre 4-hjulstrækker på Nørrebro.
Nej, nej, eller have en isbryder i Kattegat.
Du har ikke vænnet dig til det endnu.
Jeg siger bare, det ikke er sjovt at sidde fast.
Jeg tøffer også ud nu. Om 5 minutter er vi ude igen.
Okay. Tak.
Hun er ikke helt blevet isbryder-mrs-captain endnu.
Vi skal lige arbejde lidt med det, men små skridt.
Nu går det godt her. Så kan vi tage lidt tykkere is næste gang.
Det er bare lidt grænseoverskridende.
Det er smukt her. Der er smukt alle steder, når man kigger rundt, -
- i det her ørige.
De har slet ikke tid til at kigge efter isbjørne.
Nej, de tager billeder af Hugo.
- Skal vi sejle længere ind? - Nej, det synes jeg ikke.
Det behøver vi ikke. Jeg vil også gerne ud igen.
Der er også pænere her.
Det er fedt at have en isbryder, Marian. Jeg er vild med det.
Det er altså lidt vildt.
Jeg skal prøve det en hel del gange, før jeg begynder at slappe af.
Hver gang, jeg kan mærke, at den går i stå i isen, -
- så forestiller jeg mig, at vi ligger fast.
Nå, nu kommer vi ud i åbent hav.
Det var heldigt. Så kom vi fri alligevel.
Det gjorde vi nemlig.
Ingen isbjørn i denne omgang, og nu er det ved at blive aften, -
- så vi skal finde et godt sted at ligge anker for natten.
Jeg har tænkt mig, vi skulle gå ind enten i dén eller dér, -
- men så er der bare bakket.
Ellers skal vi gå længere ud i fjorden, Theis.
Nej, der er helt fladt derude.
Okay, point taken.
Det er ikke til at vide, hvordan is bevæger sig, -
- men umiddelbart tænker man, hvis man kom ind at ligge her, -
- så var man da meget godt beskyttet.
Vi finder ikke den helt perfekte ankerbugt, -
- for selv om der lige nu er isfrit her, -
- så kan strømmen og vinden hurtigt vende, -
- og al den is, vi lige har sejlet igennem, -
- drive udad og pakke os ind.
Lige nu er det bedste bud den lille bugt her, -
- og så må vi bare klare natten med en ankervagt.
Nu smider vi anker her i den stille fjord, -
- for der er stadig ligesom et stræde herude, -
- i kikkerten kan vi se, at der står bølger.
Hvis det bare mig Marian og jeg og et par af drengene, -
- så var vi sejlet 20 sømil længere op i den retning, vi skal, -
- hvor vi også kan finde et godt sted med læ, -
- men vi har nogle, der bliver en smule søsyge, -
- og vi har svigerdøtre, vi skal passe på og ikke skræmme væk.
De skal gerne blive ved med at sejle resten af livet, -
- så vi skal gøre tingene sammen, -
- og kærligheden til havet og det at sejle -
- skulle vi gerne smitte vores svigerdøtre med.
Det er lykkedes meget godt indtil videre.
Pigerne vil gerne sidde i sofaen, ikke, piger?
Så må drengene finde ud af, hvordan de vil placere sig.
Vi sidder på gulvet.
Vi er nu i midten af juni måned, -
- hvor solen aldrig er i nærheden af at gå ned.
Fordelingen har altid været sådan, -
- at når Marian er om bord, sover jeg bedre.
Hun hører alt og har dermed ankervagten.
Ved midnatstid, et par timer efter vi har kastet anker, -
- er Marin på broen.
Ankeret har godt fat, -
- men med strømmen og tidevandet ind og ud ad fjorden hver 6. time, -
- følger også isen.
Jeg har lige været oppe at kigge. Der kom bare lige et par klumper.
Og den is kan man altså godt høre nede i kahytterne, -
- skal jeg hilse at sige.
På et tidspunkt går vores ankeralarm på GPS'en også, -
- så jeg er lige oppe at tjekke, men alting er okay.
Så fik du lige ankervagten, Marian.
Ja, det lyder voldsomt, når de kører ned langs siden, de isflæger.
Jeg kan også se på ankervagten, at vi har rykket os 20 m.
Det er ligesom ved at aftage, -
- men indtil da holder jeg ankervagten, -
- så du kan godt kravle op og sove.
Så tager jeg morgenvagten, så kan du sove lidt der. Aftale?
Aftale.
Kan du sige ankerspil?
Kan du sige 35 m kæde?
- Anker oppe! - Tak.
Vinden har lagt sig i løbet af natten, -
- og fra morgenstunden er vi igen af sted.
Inden vi fortsætter vores søgen efter hvalrosser, -
- har vi en aftale om formiddagskaffe ...
... hos Karoline, som vi mødte inde i Longyearbyen.
Det meste af året bor Karoline herude med sin tyske mand Rico -
- og sønnen Storm på 3 år i en lille fangstmandshytte.
Det er ikke så tit, at nogen lige dumper uanmeldt forbi, -
- for der er nemlig små 100 km til nærmeste nabo.
Har du fundet fluesmækkeren igen?
Det var Storms yndlingsvåben sidste vinter.
Vi var meget stolte, da han tog sit første bytte.
Det kan jeg godt forstå.
Han var ikke mere end 1 år.
Mens vi andre går en tur i området med Rico, -
- giver Karoline den fulde rundvisning til Marian og Louise.
Der har været drevet fangst i det her område i rigtig mange år.
Det er lidt luksusudgaven den her.
Det kan godt være, at Karoline og Rico som indbyggere i Longyearbyen -
- bor langt væk, men da de for 2 år siden besluttede at flytte herud -
- og prøve lykken som fangere, kom de virkelig langt væk.
Mærk, hvor varmt mosset bliver.
Jeg har aldrig ført mødt mennesker, der lever så afsondret -
- og samtidig i et af verdens mest barske områder.
I de 5 vintermåneder står solen aldrig op.
Ofte ligger temperaturen omkr. minus 20 eller mere, -
- og storm efter storm står ind fra Grønlandshavet.
Da de købte hytten, fulgte også retten til at jage i området.
Vores hovedindtægt er rensdyr, og der har vi 30 om året.
Har I nogle store frysere?
Nej, det er fordelen ved at bo i et køleskab.
Det, vi sælger kommercielt, kommer restauranterne og henter.
I den her temperatur kan renerne sagtens hænge en uge udenfor.
- I kan afsætte alt det, I skyder? - Ja.
- Hvor er her smukt. - Ja, meget fint, ikke?
Det er helt fantastisk smukt.
Og så den sø ...
Du har den her, så ser du den større, der stadig ligger med lige is på.
Det er drikkevandssøen.
Så bliver man god til at spare på vandet, -
- når man skal hente det sådan.
Det kan godt være, at vi i vores familie -
- indimellem gør tingene lidt anderledes og lidt farligere, -
- men Karoline og Ricos valg om at flytte herud, -
- sætter det hele lidt i perspektiv, -
- for det her er virkelig at leve på kanten af verden.
Før i tiden frøs fjordene til hver vinter, og det gjorde, -
- at man i godt vejr kunne komme til Longyearbyen på en dagsrejse -
- på enten hundeslæde eller snescooter.
Men nu fryser de ikke længere, -
- og derfor provianterede Karoline og Rico sidste efterår til et helt år.
Det var indkøbslisten fra helvede. Vi havde lister over listerne.
Varme får de ved at fyre med det drivtømmer, -
- der driver op på stranden og klipperne omkring hytten.
Det meste tømmer kommer fra de sibiriske skove mod syd.
Drivtømmer er fuld af salt og sand, så der ryger nogle motorsave.
Strøm genererer de fra deres egne vindmøller -
- og som sommeren fra solceller.
Pas lige på, for det er en af vores sømmåtter.
- Er det for bjørne? - Ja.
Men de har også nødgenerator til de mørke måneder.
- Så har vi vores bilbatterier her. - Enormt smart.
Så havde vi en tradition lørdag aften -
- at fyre op for generatoren, og så var der pizza og film, -
- når Storm var lagt i seng.
Så var der en øl, pizza og film for de voksne på computeren.
Hvor hyggeligt.
Og måske også lidt uhyggeligt, når man nu ved, -
- at eneste naboer ude i mørket er masser af sultne isbjørne.
Og det med isbjørnene har lille Storm helt styr på.
- Hvad har isbjørnen gjort? - Kradse.
Ja, frække isbjørn, hvad?
- Bølle-isbjørn. - Ja.
Der har den spist, isbjørnen.
Kan du vise, hvor tænderne har været?
- Dér. - Der har han taget en bid.
- Han er ret fræk, hvad? - Ja.
Hvor lægger I de isbjørnefælder?
Den her er foran vinduet.
Hvorfor er det nødvendigt? Ellers kommer de ind om vinteren?
Det kan de gøre.
Kan sådan en stor isbjørn komme gennem sådan et vindue?
Rigeligt.
Så kan den suge maven ind.
De er lidt museagtige, kan hovedet komme igennem, kan resten også.
De kan komme igennem overraskende små huller.
Hvor vildt. Det havde jeg ikke regnet med.
Den, vi havde, der gik gennem døren, der var hullet ikke større end sådan.
Vi har altid våben hængende her.
Der skal noget til for at kunne leve det her liv.
Det er ikke hvem som helst, der har evnerne til det.
Folk i andre dele af verden lever sådan her til daglig.
Det går helt fint.
Det er jo et luksus-fangstliv, vi har herude. Vi har jo alt.
Du er ikke nervøs for at have et barn herude?
Jeg er livræd ved at køre cykel i København, -
- for det er noget af det mest skræmmende i verden, -
- men at være herude er ikke mere farligt.
Det kan godt være, det bare er tilvænning.
Man kan mærke på Karoline og Rico, at det virkelig er det her, de vil, -
- men indtil videre kan de ikke få fangerlivet til at løbe rundt, -
- så de har besluttet, at hvert andet år er de i Longyearbyen -
- for at passe deres jobs, -
- Karoline som glaciolog og koordinator for polarforskning, -
- og Rico som astrofysiker, -
- og hvert andet år her i hytten som fangere på en pynt i Grønlandshavet.
Hvis I vidste, hvor mange sten i løbet af vinteren, -
- vi har kastet i vandet fra den strand.
Det var Storms hovedbeskæftigelse den første vinter, -
- at kaste sten i vandet.
Vi har stået i timevis i mørke på strandene og kastet sted i vandet.
Jubi, det er en god dag!
Så tænker man over, om det her egentlig var et rigtigt valg.
Har du nogle gange, at du tænker "hvad fanden laver jeg her?".
Selvfølgelig, det har man, uanset hvad man gør, -
- men der er ingen tvivl om, at det er det rigtig valg for os.
Kan du sige hej, hej?
Vi sejler fra Karoline, Rico og Storm -
- med en kæmpe respekt for deres beslutsomhed for -
- at følge deres drømme og få dem til at lykkes.
- Det var et meget fint sted. - Ja.
- Virkelig flot. - Men godt nok også langt væk.
Men så mærker man, at man er i live, -
- når man er ude, hvor der ikke er spændt et sikkerhedsnet ud.
Det er som at være til søs, der skal man også klare sig selv.
Der er mange lighedstegn med at tage ansvar for dit eget liv.
- Skal vi dytte farvel til dem? - En god ide.
Så tror vi, vi er en færge.
Det lyder som en færge, sejt, hvad?
Har jeg noget siddende mellem tænderne?
Jeg siger det ikke.
Vi har sejlet et par timer nu -
- på vej op mod en pynt på Prins Karl Forland, -
- den ø, som ligger herinde.
Rygtet siger, at der i det her område findes hvalrosser, -
- at de godt kan lide at ligge på flade stenstrande, -
- men jeg kan ikke se, om det er sten eller hvalrosser.
Det ret forude ligner bare mørke sten, -
- men der er lidt ude til styrbord måske.
De er lidt brune, mørkebrune, læderfarvede.
Det er hvalrosser. De ligger i en bunke.
- Gør de? - Det tror jeg.
Vi har en lille sømil ind til det lave herinde, -
- men vi ligger nu på 7,7 m, så vi går ikke meget længere ind.
- Skal jeg tage støvler ud, Ida? - Ja.
- Skal vi kaste anker? - Ja, det synes jeg.
Så tager vi gummibåden bagefter og smider i også.
Hej, hej. Kan du vinke?
Så tager jeg dronningspladsen.
Når familien skal i skoven, kæmpe projekt.
Emil og jeg tager Hugo- og Wallenbergvagten, -
- så jeg sejler bare de andre i land.
- Vi gemmer en hvalros til dig. - En god ide.
Yes, I'm ready.
Se den, der ligger dernede, den der tyksak.
Nej, nogle store dyr. Hvor er de vilde.
Hvalrossen er faktisk en sælart -
- og klart den største af slagsen her i arktis.
På land er de ikke farlige, men i havet er de lynhurtige -
- og kendt for at angribe joller og gummibåde, -
- hvis de føler os som en trussel mod deres unger.
- Må vi gå tættere på, Christian? - Ja.
Derfor sejlede vi ind en kilometer længere nede ad stranden.
Der er ingen unger i flokken, -
- og de store dyr tager vores besøg afslappet, virkelig afslappet.
Den ruller.
Det er nemmere at komme i vandet med et rullefald.
De lange stødtænder bruger hvalrosserne bl.a., -
- når de skal trække sig op på havisen -
- og som våben, når hannerne i parringssæsonen -
- kæmper om hunnernes gunst.
Den ude i vandet har virkelig store tænder.
Lige så kluntede de er på land, lige så adrætte er de i havet.
En hvalros kan dykke ned til 500 m dybde for at finde føde.
Her på Svalbard lever de primært af muslinger -
- og vejer som regel i nærheden af 1 ton.
Tænk, at man kan blive så tyk af at spise muslinger.
Nej, den er stor.
Igennem flere århundreder har der her i Arktis -
- været drevet så intens jagt på hvalrosser, -
- at de var meget tæt på total udryddelse.
Kødet kunne spises, og deres tykke spæklag koges til tran -
- til bl.a. olielamper, -
- som i gamle dage blev brugt til at lyse op i de rige menneskers hjem.
Stødtænderne var lige så kostbare som elfenben fra elefanterne, -
- og deres tykke skind blev brugt til at bygge kajakker og både.
I dag er bestanden voksende, men stadig sårbar -
- især over for klimaforandringer og den svindende is, -
- som hvalrosser er afhængige af, -
- når de samles for at parre sig og føde deres unger.
Se den, der ligger i vandet.
Den ligger og glor på os, fuldstændig uanfængtet af, at vi er her.
De har ret dårlig ånde, hvad?
Ja, den gasser også meget.
Nej, det er ulækkert og lugter rigtig dårligt.
Ja, jeg kan godt lugte den nu.
Nej, det lugter ikke så godt.
At der også lige her tidligere har været jagt på hvalrosser -
- er tydeligt længere nede ad stenstranden.
En rejsehytte.
Fangstmændene havde ofte en station, hvor de var på og overvintrede, -
- og ude i terrænet havde de små rejsehytter -
- en dagsrejse fra hinanden.
De har været små, prøv at se hvor kort køjen er.
Man har skullet ligge i fosterstilling.
Men selvfølgelig mindre rum at varme op.
Nå, men et gæt vil være 100 år gammelt.
Ja, et meget godt gæt.
Tænk sig at være her for 100 år siden, -
- hvor der ikke var satellit-telefon og GPS, -
- og man kom i en lille jolle og sad så her fuldstændig afskåret.
Dem, som kom herop ... Mange af dem elskede det jo.
Den ultimative frihed. Du slap for regninger, en sur nabo.
Og konen.
Ja, bare op og passe sig selv, være sin egen herre.
Jo, men så en god storm en vinternat ...
Så vil man føle sig lidt alene.
Det er også lidt hyggeligt, hvis man kan holde varmen derinde.
Skal vi have en kop te?
- Det er et godt isbjørnested, ikke? - Jo.
Da jeg gik op her og så spor, tænkte jeg, -
- hvis den står på den anden side, så havde jeg lige signalpistolen oppe -
- og to patroner klar i hånden til at gøre noget.
Hvis den stod og lurede?
Ja, hvis den kom og blev forskrækket og tænkte "hvad er det?", -
- så nytter det ikke at stå og fedte.
- Så du spor her? - Ja, lige herovre.
Jeg er glad for ikke at gå rundt med gevær og passe på os alle sammen.
Nu er vi jo bare på picnic.
Ja, der er nok nogen, der holder øje med os.
Svalbards forunderlige dyreliv bliver ved med at kigge til os.
Jeg sætter gang i min egen lille søopmåling, -
- desværre filmet fra Theis' drone, -
- så jeg ikke kan benægte min grundstødning i eftertiden.
Eh, irriterende. Jeg gider ikke gå på grund.
Og så får vi besøg fra oven.
Nu kommer der en mand ned.
Vi er nu klar til at sætte kursen så langt mod nord, som vi kan.
Dér, foran!